Clinfowiki
Tartalomjegyzék
Air Koryo | |
![]() | |
Az Air Koryo P-633 lajstromjelű Tupolev Tu-204-ese a pekingi nemzetközi repülőtéren | |
Ország | ![]() |
Jogi forma | állami tulajdonú vállalat |
IATA: JS ICAO: KOR Hívójel: AIR KORYO | |
Adatok | |
Alapítás | 1955. szeptember 21. |
Anyavállalat | Nemzeti Légügyi Igazgatóság[1] |
Bázisrepülőtér | Phenjani nemzetközi repülőtér ( ) |
Flotta mérete | 18 |
Flotta repülőgép típusa | Antonov An-148 Tupolev Tu–204 |
Úti célok | 3 (2024. júniusban):[2]![]() ![]() ![]() |
Székhely | ![]() |
Vezető | Ang Pjongcsil ( ) |
Légiszövetség | nincs |
Az Air Koryo weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Air Koryo témájú médiaállományokat. |
Az Air Koryo (koreaiul 고려항공, Korjo Hanggong ( ), régebben 조선민항, Csoszon Minhang ( )) Észak-Korea állami kézben levő nemzeti légitársasága. Néhány menetrend szerinti, valamint több időszakos belföldi és nemzetközi charter járatot üzemeltet Kínába és Oroszországba. Bázisrepülőtere a Phenjan ( )tól északnyugatra fekvő Szunani nemzetközi repülőtér.
A légitársaság fő irodája Phenjan ( )ban található, bár irodái Pekingben, Senjangban, Makaóban, Bangkokban, Berlinben és Moszkvában is vannak. Eladási ügynökségeket Hongkongban, Szingapúrban és Tokióban is létesítettek.
2006-tól 2010. március 30-ig szerepelt az Európai Unióból kitiltott légitársaságok listáján, biztonsági és karbantartási hiányosságok miatt. 2020 júliusában az Európai Bizottság működési korlátozásokat vezetett be a légitársasággal szemben –, az Air Koryo csak meghatározott géptípusokkal repülhet az Európai Unió légterébe.[3] Rendelkezik weboldallal, de az a legtöbb ország számára nem elérhető. A világ egyetlen egycsillagos légitársasága.
Története
A légitársaságot 1954-ben alapították Csoszon Minhang ( ) (röviden CAAK) néven a SOKAO, az Egyesült Szovjet–Észak-koreai Légitársaság utódjaként. Első járata 1955. szeptember 21-én szállt a levegőbe, első repülőgépei Li–2-esek, An–2-esek és Il–12-esek voltak. Az 1960-as években a társaság flottáját Il–14-es és Il–18-as repülőgépekkel bővítették ki.
A légitársaságnál a jetkorszak 1975-ben kezdődött, amikor megkapták első Tu–154-es repülőgépüket, amelyeket a Phenjan ( )ból Prágába, Kelet-Berlinbe és Moszkvába irányuló járatokon használtak. A gépeknek rövid hatótávolságuk miatt útközben kétszer le kellett szállniuk; Irkutszkban és Novoszibirszkben. Az 1980-as években a flotta új Tu–154-esekkel bővült ki. Az Iljusin repülőgéptervező-iroda által gyártott első Il–62-es 1982-ben került a társasághoz, amivel létrehozták az első nonstop járatot Moszkvába. Ebben az időben Szófiába is repültek repülőgépek.
A hidegháború végén, az európai szocializmus összeomlásakor lecsökkent a nemzetközi járatok száma. A Csoszon Minhang ( )ot 1993-ban átnevezték Air Koryóra. Az 1990-es évek óta mindössze egy új repülőgép érkezett a légitársasághoz, emiatt a flotta néhány repülőgépe több mint 40 éves.
A társaság 2003-ban, néhány hónappal miután belépett a Nemzetközi Légi Szállítási Szövetségbe, 2500 alkalmazottat foglalkoztatott.[4]
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e8/Air_Koryo_Antonov_An-148-100B_Belyakov-1.jpg/220px-Air_Koryo_Antonov_An-148-100B_Belyakov-1.jpg)
Öregedő nemzetközi flottájának lecserélésére a 2000-es évek végén és 2010-es évek elején az Air Koryo kisebb modernizációs programon esett át. 2007-ben és 2010-ben egy-egy orosz Tupolev Tu–204-est vásárolt az Iljusin repülőgéptervező-iroda lízing részlegén keresztül, ezek 2007. december 27-én és 2010. március 5-én álltak szolgálatba. A vállalat 2013-ban egy-egy ukrán Antonov An–148-ast és An–158-ast ist beszerzett.[5] 2019-ben a társaság további két Tu–204–100-as átvételére készülődött. A 2018-ig az orosz Red Wings Airlines színeiben repülő két gép 2019. július–augusztusban részben meg is kapta az Air Koryo festését a kaukázusi Minyeralnije Vodi-i repülőtéren, ám ezek 2020. februárban eddig ismeretlen okokból a kirgiz Sky KG Airlines charter légitársaság kezébe kerültek.[6]
Kim Dzsongun ( ) uralma alatt az Air Koryo nagyvállalattá nőtte ki magát és elkezdett a légifuvarozáson kívül is tevékenykedni.[7] A Reuters hírügynökség 2017-ben jelentett először arról, hogy az Air Koryo taxikat és benzinkutakat üzemeltet, valamint dohányárukat, üdítőitalokat és húskonzerveket árusít; mindezeken a légitársaság daru logója is látható.[8] 2020-as híradások szerint az Air Koryo Phenjan ( ) keleti részén lóversenypályával rendelkező üdülőközpontot vásárolt,[7] amelyet 2023-ban Kim is használt.[9] A vállalat terjeszkedése valószínűleg annak eredménye, hogy az ENSZ által kiszabott szanckiók miatt az Air Koryo több nemzetközi járatot is felfüggeszteni kényszerült.[8]
A Covid19-pandémia következtében a társaság törölte külföldi járatait: 2020. január 24-én először több kínai (így a makaói, sanghaji, és senjangi), február 1-én pedig a megmaradó pekingi és az oroszországi vlagyivosztoki légiútvonalakat is.[10][11] A külföldi járatok 2023. augusztus 22-ig felfüggesztve maradtak, amikor Tupolev Tu–204-esekkel újraindították a pekingi, majd augusztus 25-én a vlagyivosztoki járatokat.[12]
Járatai
Az Air Koryo hivatalos honlapja alapján a társaság jelenleg a következő menetrend szerinti járatokat üzemelteti:
Város | Repülőtér | Repülőgép | Járatszám | Jegyzetek | ||
---|---|---|---|---|---|---|
IATA-kód | ICAO-kód | Név | ||||
![]() | ||||||
Phenjan ( ) | FNJ | ZKPY | Szunani nemzetközi repülőtér | Tu–154 | bázisrepülőtér | |
![]() | ||||||
Peking | PEK | ZBAA | Pekingi nemzetközi repülőtér | Il–62, Tu–154B, Tu–204 | JS151, 152, 251 és 252 | heti 4 járat |
Senjang ( ) | SHE | ZYTX | Taohszien ( ) nemzetközi repülőtér | Tu–204 | JS155 és 156 | heti 2 járat |
![]() | ||||||
Vlagyivosztok | VVO | UHWW | Vlagyivosztoki nemzetközi repülőtér | Il–18 | JS271 és 272 | heti 1 járat |
![]() | ||||||
Bangkok | BKK | VTBS | Szuvarnabhumi nemzetközi repülőtér | Tu–204 | JS153 és 154 | heti 1 járat |
A vlagyivosztoki járat gyakran szünetel alacsony kihasználtság miatt. Az oroszországi Habarovszkba gyakran indulnak járatok, amelyen főként az észak-koreai favágók utaznak. A legnagyobb kihasználtságnak örvendő charterjáratok a sencseni ( ) (JS137 és 138) és a makaói (JS187 és 188), de alkalmi charterek repülnek Moszkvába (JS215 és 216), Szófiába (JS217 és 218), Zürichbe, Prágába, Budapestre, Szöul ( )ba (JS815, 816, 817 és 818), Puszan ( )ba, Jangjang ( )ba (JS801 és 802), és Nagojába (JS831 és 832) is.
Az ország egyetlen légitársasága lévén az Air Koryo felelős a kormányzat tagjainak tengerentúli szállításáért. A rendelkezésre álló adatok alapján az Air Koryo nemzetközi járatai mellett belföldieket is üzemeltet. Az egyetlen menetrend szerinti belföldi járat heti egy alkalommal Phenjan ( )t köti össze Cshongdzsin ( )nel, Hamhung érintésével. Az Észak-Koreán belüli járatok főként charter repülőutak, amelyek turistákat szállítanak Phenjan ( )ból Szamdzsijon ( )ba, a Pektu-hegy ( )hez. Az üzemanyaghiány miatt azonban a belföldi járatokat jelenleg szüneteltetik.
Az első charter repülőjárat Észak- és Dél-Korea között 2002-ben indult. Az első repülőgép az Air Koryo színeiben Dél-Koreában 2000 augusztusában szállt le egy diplomatával a fedélzetén, aki a két ország közötti tárgyalásokra érkezett Szöul ( )ba.
Flottája
2024-ben az Air Koryo az alábbi repülőgépekkel rendelkezett:
Típus | Altípus | Darabszám | Kapacitás (fő) | Forgalomba állás | Származási hely | Jegyzetek | ||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Aktív | Inaktív | Tervezett | Business | Turista | Összesen | |||||
Antonov An–148 | An–148–100B | 2[14] | – | – | 8 | 62 | 70 | 2013–2015 | Ukrajna | A 2013-ban leadott eredeti megrendelés egy An–148-asra és egy An–158-ra vonatkozott.[5] |
Antonov An–24 | An–24B | 1 | – | – | 1966 | Szovjetunió | ||||
An–24RV | 2 | – | – | 1974 | Szovjetunió | |||||
Iljusin Il–18 | Il–18D | 1 | – | – | 1968 | Szovjetunió | ||||
Iljusin Il–62 | Il–62M | 1 | 1 | – | 12 | 178 | 190 | 1979–1988 | Szovjetunió | |
Iljusin Il–76 | Il–76TD | 3 | – | – | Kargó | 1990 | Szovjetunió | |||
Tupolev Tu–134 | Tu–134B–3 | 2 | – | – | 76 | 76 | 1984 | Szovjetunió | ||
Tupolev Tu–154 | Tu–154B | – | 2 | – | 16 | 136 | 152 | 1975–1976 | Szovjetunió | |
Tu–154B–2 | – | 1 | – | 1993 | Szovjetunió | Eredetileg 1993-ban állt szolgálatba az Aeroflotnál | ||||
Tupolev Tu–204 | Tupolev Tu–204–100B | 1 | – | 2 | 12 | 210 | 222 | 2009 | Oroszország | Az Air Koryo két további gépet tervezett bérelni, ám ezeket 2020-ra átfestették a kirgiz Sky KG Airlines színeire[6] |
Tupolev Tu–204–300 | 1 | – | – | 8 | 136 | 142 | 2007 | Oroszország | Eredetileg 1994-ben állt szolgálatba a Vnukovo Airlinesnál | |
Összesen | 14 | 4 | 2 |
A gépek festése
Az Air Koryo gépek törzsének felső fele fehérre, alsó fele pedig szürkére van festve. Az ablakok mentén az észak-koreai zászlóról másolt vörös színű vízszintes sáv található, ezt két kék sáv szegélyezi. A P–633 lajstromjelű Tupolev Tu–204-esen 2019 óta a vörös csík két sávok nélkül az ablakok alá van festve. Mindkét változaton az ablakok fölött a légitársaság hangullal írt és latin betűs neve található. A függőleges vezérsíkra az észak-koreai zászló került.
Miután 2023 végén Kim Dzsongun bejelentette, hogy Észak-Korea többé nem fog a Koreai-félsziget egyesítésére törekedni, az új irányvonal értelmében megváltoztatták az Air Koryo gépeinek törzsén is megtalálható logót. A korábbi logó egy olyan repülő daru volt, amelynek szárnyai a Koreai-félszigetre hasonlítottak, a 2024. márciusban megjelent új logón a madár szárnyait elvékonyodó vízszintes csíkok képezik.[15]
Balesetek
- 1983. július 1-jén a CAAK (az Air Koryo elődje) egyik Iljusin Il-62-es repülőgépe Phenjan ( ) és Conakry közötti nem menetrendszerű nemzetközi járata nekiütközött a Fouta Djall hegycsúcsnak Guineában. A fedélzeten tartózkodó 23 személy életét vesztette, a balesetben a gép megsemmisült.[16]
- 2006. augusztus 15-én az Air Koryo Tupoljev Tu-154B-2-es repülőgépe Phenjan ( )ban, a Szunani ( ) nemzetközi repülőtéren kicsúszott a kifutópályáról. Senki sem sérült meg, a repülőgépben keletkezett károk minimálisak voltak.[17]
Európai uniós tilalom
Az Európai Bizottság 2006. március 22-én kiadott rendeletében megtagadta az Air Koryótól a repülési és működési engedélyét az Unió területén belül. A Bizottság indoklása szerint az Air Koryónál súlyos biztonsági elégtelenségeket tártak fel, amelyeket többszöri felszólításra sem orvosoltak, továbbá az észak-koreai hatóságok nem végezték megfelelően a szükséges ellenőrzéseket, amelyekre egyezmény kötelezi őket. 2010. március 30-án a Bizottság aktualizálta álláspontját és engedélyezte, hogy az újonnan beszerzett, a nemzetközi előírásoknak megfelelő két Tu–204-es repülőgépével az Európai Unióba repüljön.[18][19]
Jegyzetek
- ↑ Colin Zwirko – Kim Dzsongmin ( ) – Dzsung Vongi ( ): Kim Jong Un suggests restoring inter-Korean hotlines in early October. NK News. (angolul) Korea Risk Group (2021. szeptember 29.) (Hozzáférés: 2024. június 12.) arch
- ↑ Timetable. Air Koryo. (angolul) en (2024) (Hozzáférés: 2024. június 13.) arch
- ↑ origo.hu – Újabb légitársaságokat tiltottak be az Európai Unióban (magyar nyelven). © New Wave Media Group, 2020. június 2. (Hozzáférés: 2020. június 2.)
- ↑ N Korea's Air Koryo Services - North Korea airline chief sees foreign expansion (angol nyelven). Reuters, 2003. november 11. [2007. október 28-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. január 29.)
- ↑ a b Rob York: Air Koryo beefs up fleet with Ukrainian-made planes. NK News. (angolul) Szöul ( ): Korea Risk Group (2020. június 30.) (Hozzáférés: 2024. június 13.) arch
- ↑ a b Colin Zwirko: North Korea may have planned to acquire two Russian planes, despite sanctions. Szerk. Oliver Hotham. NK News. (angolul) Korea Risk Group (2020. június 30.) (Hozzáférés: 2024. június 13.) arch
- ↑ a b Colin Zwirko: From planes to stallions: North Korea’s Air Koryo breaks into the horse business. NK Pro. (angolul) Korea Risk Group (2020. szeptember 9.) (Hozzáférés: 2024. június 12.)
- ↑ a b Vong Szuelin ( ) – James Pearson: Colas, cigarettes: North Korea airline diversifies as threats mount of sanctions. Reuters. (angolul) Phenjan ( ), Szöul ( ): Thomson Reuters (2017. április 20.) (Hozzáférés: 2024. június 12.)
- ↑ Colin Zwirko: Behind the scenes of Kim Jong Un’s lavish banquet at elite Pyongyang resort. Szerk. Bryan Betts. NK Pro. (angolul) Phenjan ( ), Szöul ( ): Korea Risk Group (2023. augusztus 30.) (Hozzáférés: 2024. június 12.)
- ↑ Colin Zwirko: Multiple flights between North Korea and China canceled amid coronavirus scare. Szerk. James Fretwell. NK News. (angolul) Korea Risk Group (2020. január 24.) (Hozzáférés: 2024. június 13.) arch
- ↑ Chad O'Carroll: North Korea suspends Vladivostok flights, expands virus containment measures. NK News. (angolul) Korea Risk Group (2020. február 1.) (Hozzáférés: 2024. június 13.) arch
- ↑ Anton Szokolin: North Korean airline operates first flight to Vladivostok since pandemic began. NK News. (angolul) Korea Risk Group (2023. augusztus 25.) (Hozzáférés: 2024. június 13.) arch
- ↑ Profile for: Air Koryo (angol nyelven). AeroTransport Data Bank, 2020. augusztus 3. [2022. február 20-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2022. május 18.)
- ↑ Dominik Sipinski: Air Koryo resumes An-148 operations. ch-aviation.com. (angolul) ch-aviation GmbH (2024. május 14.) (Hozzáférés: 2024. június 12.) arch
- ↑ Colin Zwirko: North Korea’s Air Koryo changes logo to comply with new anti-unification policy. NK News. (angolul) Korea Risk Group (2024. április 25.) (Hozzáférés: 2024. június 13.) arch
- ↑ North Korea - Air Travel (angol nyelven). FCO, 2007. december 31. [2003. július 31-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. január 29.)
- ↑ Accident description (angol nyelven). ASN, 2006. október 2. [2007. november 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. január 29.)
- ↑ A Bizottság 474/2006/EK rendelete (2006. március 22.) a Közösségen belül működési tilalom alá tartozó légi fuvarozóknak a 2111/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet II. fejezetében említett közösségi listájának létrehozásáról (magyar nyelven). Az EU Kiadóhivatala, 2006. március 22. (Hozzáférés: 2010. május 25.)
- ↑ A Bizottság aktualizálta az európai légtérben repülési tilalom hatálya alá eső légitársaságok listáját. Europa.eu, 2010. március 30. [2011. augusztus 14-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. március 27.)