Type a search term to find related articles by LIMS subject matter experts gathered from the most trusted and dynamic collaboration tools in the laboratory informatics industry.
Ралф Банч | |
---|---|
![]() Ралф Банч, 1963. г. | |
Датум рођења | 7. август 1904. |
Место рођења | Детроит, САД |
Датум смрти | 9. децембар 1971.67 год.) ( |
Место смрти | Њујорк, САД |
Ралф Џонсон Банч (Детроит, 7. август 1904 — Њујорк, 9. децембар 1971) био је амерички политиколог, дипломата и водећи актер у процесу деколонизације средином 20. века и покрета за грађанска права САД, који је добио 1950 Нобелова награда за мир за посредовање у Израелу касних 1940-их. Међу црним нобеловцима, он је први Афроамериканац и прва особа афричког порекла којој је додељена Нобелова награда. Био је укључен у формирање и рану администрацију Уједињених нација, и играо је главну улогу како у процесу деколонизације, тако и у бројним мировним операцијама УН .
Банч је био у америчкој делегацији на Конференцији у Дамбартон Оуксу 1944. и Конференцији Уједињених нација о међународној организацији 1945. која је израдила нацрт повеље УН. Затим је служио у америчкој делегацији на првој седници Генералне скупштине Уједињених нација 1946. и придружио се УН као шеф Одељења за старатељство, започевши дугу серију улога и одговорности у решавању проблема у вези са деколонизацијом. 1948. Банч је постао вршилац дужности посредника за Блиски исток, преговарајући о примирју између Египта и Израела. За овај успех добио је Нобелову награду за мир 1950. године.
Он је наставио да служи у УН, радећи на кризама на Синају (1956), Конгу (1960), Јемену (1963), Кипру (1964) и Бахреину 1970, директно извештавајући генералног секретара УН. Председавао је студијским групама које се баве водним ресурсима на Блиском истоку. Године 1957. унапређен је у под-генералног секретара за специјалне политичке послове, са главном одговорношћу за мировне улоге. 1965. Банч је надгледао прекид ватре након рата између Индије и Пакистана. Пензионисао се из УН у јуну 1971, умро 6 месеци касније.[1]
Године 1963. одликован је Председничком медаљом слободе од стране председника Џона Ф. Кенедија.[2] У Уједињеним нацијама, Банч је стекао такву славу да га је часопис Ебони прогласио за можда најутицајнијег Афроамериканца прве половине 20. века и „[у] скоро деценију, био је најславнији Афроамериканац свог времена и [у] САД] и иностранству“.[3]
Банч је рођен у Детроиту 1904. године и крштен у Другој баптистичкој цркви у родном граду. Када је био дете, његова породица се преселила у Толедо, Охајо, где је његов отац тражио посао. Вратили су се у Детроит 1909. након што му се родила сестра Грејс, уз помоћ њихове тетке по мајци Етел Џонсон. Њихов отац није поново живео са породицом након Охаја и није био „добар снабдевач“. Али он их је пратио када су се преселили у Нови Мексико.
Због погоршања здравља његове мајке и стрица, породица се преселила у Албукерки, Нови Мексико, 1915. Његова мајка, „жена склона музици која је много допринела ономе што је њен син назвао „домаћинство препуно идеја и мишљења““, умрла је 1917. од туберкулозе,[4] Након тога, Ралф је одгајао Бунча са својом баком по мајци, Луси Тејлор Џонсон, којој је приписивао заслуге да му је усадила понос на своју расу и веру у себе.[5]
Године 1918, Луси Тејлор Џонсон се преселила са двоје унучади Бунче у јужно централно насеље Лос Анђелеса.[6]>[7][4]
Банч је био бриљантан ученик, дебатер, спортиста и поздравни говорник своје матуралне класе у средњој школи Џеферсон. Похађао је политичке науке на Универзитету Калифорније у Лос Анђелесу[4] и дипломирао је са похвалама и <a href="https://en.wikipedia.org/wiki/Phi_Beta_Kappa" rel="mw:ExtLink" title="Phi Beta Kappa" class="cx-link" data-linkid="125">Phi Beta Kappa</a>[8] 1927. године, као поздравни говорник своје класе. Користећи новац који је његова заједница прикупила за своје студије и дипломску стипендију на Универзитету Харвард, стекао је докторат политичких наука.[4]
Банч је поднео оставку на функцију у УН због лошег здравља, али то није саопштено, пошто се генерални секретар У Тант надао да ће се ускоро моћи вратити. Његово здравље се није побољшало, а Банч је умро 9. децембра 1971. од компликација срчаних болести, болести бубрега и дијабетеса. Имао је 67 година.[6] Сахрањен је на гробљу Воодлавн у Бронксу у Њујорку.