Type a search term to find related articles by LIMS subject matter experts gathered from the most trusted and dynamic collaboration tools in the laboratory informatics industry.
Полетно-слетна стаза (ПСС) или узлетео слетна стаза је правоугаона аеродромска површина на земљи или води намењена за полетање и слетање ваздухоплова. Њена ширина и дужина зависи од намене аеродрома и врсте авиона и других ваздухоплова који на њу слећу и са ње полећу и регулисана је међународним прописима. Обележена је за дневне и ноћне услове летења. Један од основних елемента према коме се одређује класа аеродрома (A, B, C, D, E, F, G), је дужина главне полетно-слетне стазе, односно главног канала за полетање и слетање. Поред дужине главне полетно-слетне стазе, односно главног канала за полетање и слетање аеродром по својим физиким својствима треба да задовољава и друге основне елементе и нормативе за ту класу аеродрома, предвиђене међународним правилником.[1]
Вазушни путеви са средствима која их дефинишу.
Аеродром је одређена површина на копну или води (укључујући објекте, инсталације и опрему) намењена за коришћење у целости или делимично за долазак, одлазак и кретање авиона на земљи.
Аеродроми су објекти, који служе за одвијање ваздушног саобраћаја на земљи.[2]
То је летелица која користи полетно слетну стазу и осталу инфраструктуру аеродрома.
У грађевинском погледу полетно-слетне стазе се деле на:[3]
ПСС са вештачком подлогом: бетонске, асфалтне, од челичних или бетонских плоча.
ПСС са природном подлогома: травнате, земљане, водене (на рекама, језерима, мору), са леденом и снежном подлогом (на северном или јужном полу и у неким зимским центрима).
Мањи аеродроми обично имају једну ПСС са вештачком подлогом и једну ПСС са природном подлогом, а већи две и више ПСС са вештачком подлогом.
Основни нормативи за пројектовање, изградњу и реконструкцију аеродрома одређени су према њиховој врсти. Врсте аеродрома према којима се одређују основни елементи и нормативи за ПСС су:
У зависности од категорије аеродрома, основна дужина ПСС, мора бити на аеродрому:
Основне дужине напред наведених класа полетно-слетних стаза примењују се под стандардним атмосферским притиском, на коти 0 (ниво мора), при температури од +15 °C.
У грађевинском смислу, основна дужина полетно-слетне стазе због веће надморске висине и повећањања температуре, продужава се, и то највише до 35%, по следећим нормативима:
Основна ширина ПСС несме бити мања:
Просечна дужина нагиба ПСС не сме да пређ 1%. Уздужни нагиб на било ком делу полетно-слетне стазе не сме да пређе:
Дужина споредних или других полетно-слетни стаза (на аеродромима где оне постоје) не сме бити мања од 85% од изабране основне дужине главне полетно-слетне стазе заједно додатим дужинама.
Изузетно, дужина споредних или друге полетно-слетне стазе може бити мања од 85% од дужине главне полетно-слетне стазе ако на аеродрому дувају ветрови јаког интензитета, али не мања од 70% од изабране основне дужине главне полетно-слетне стазе.
Сигурносна или заштитна површина краја полетно-слетне стазе је симетричан простор на продужену средишњицу полетно-слетне стазе, у наставку основне стазе, примарне намене да смањи ризик оштећења авиона који су „кратки“ у слетању или „дуги“ у полетању. Ова површина укључује полетно-слетну стазу, рамена и одговорајући терен уз и испред полетно-слетне стазе.
Праг који није лоцирана на почетку полетно слетне стазе. Служи као заштита од буке, за таксирање, опслуживање, полетање, али не и слетање. Он је означен стрелицама беле боје које воде до почетка полетно слетне стазе.
Зауставна стаза, стаза за заустављање; зауставница; додатна стаза за заустављање; продужетак за заустављање је одређена правоугаона површина на земљи, испред прага, на крају расположиве
дужине за залет припремљена као прикладна површина на којој авион може бити заустављен у случају премашаја слетне стазе (озачено жутом бојом на слици испод)
Појас полетно-слетне стазе; основна стаза полетно-слетне стазе; сигурносна површина; стрип полетно-слетне стазе, је одређена површина која садржи полетно-слетну стазу и зауставну стазу, ако она постоји, која треба да смањи опасност оштећења авиона који скрене са полетно-слетне стазе и слетне стазе и заштитити авион који лети изнад ње за време узлетања или слетања.
Површина уз ивицу коловоза полетно-слетне стазе или спојних стаза, тако припремљена да осигура прелаз између коловоза и суседне површине, погодне за слетање авиона.
Зона додира; Подручје додира; је део полетно-слетне стазе, иза прага који авион у слетању први додирне.
Дужина и ширина полетно-слетних стаза аеродрома за спортско ваздухопловство и за сопствене потребе зависи од класе (категорије) аеродрома:
Дужина полетно-слетне стазе за ову врсту аеродрома примењује се под стандардним атмосферским притиском, на коти 0, при температури од +15 °C.
Уздужни нагиб на било ком делу полетно-слетне стазе на аеродроми за спортско ваздухопловство и за сопствене потребе не сме прећи 2%, с тим да уздужни нагиб полетно-слетне стазе у просеку не сме прећи 1,2%.
Попречни нагиб на било ком делу полетно-слетне стазе на аеродроми за спортско ваздухопловство и за сопствене потребе не сме да пређе 2,5%.
Хидродром је део водене површине са пратећим уређајима и опремом на води и копну, намењен за вожење, полетање, слетање, пристајање, сидрење, спуштање и извлачење хидроавиона из воде.
Полетно-слетна стаза (ПСС) или главни канала на води, може бити на језерима, рекама, морима и другим воденим површинама.
Дужина главног канала (ПСС) за полетање и слетање хидроавиона је различита и зависи од класе којој припада хидродром:
Ширина канала (ПСС) за полетање и слетање који је предвиђен за неинструментално летење, не сме бити мања:
Хелидром је посебна категорија аеродрома намењена за безбедно базирање, вожење, полетање и слетање хеликоптера. Полетно-слетна стаза на хелидрому има сва обележја као на осталим аеродромима.
ПСС хеликоптери користе за полетање са залетом и слетање са протрчавањем.
Полетно-слетна стаза на аеродромиима за хеликоптере или хелидромима могу бити изграђене на земљи, згради или другом објекту, леденој површини и на води.
Дужина и ширина стазе односно канала за полетање и слетање хеликоптера одређује се зависно од класе аеродрома за хеликоптере. Према Конвенцији за међународни цивилну авијацију ICAO, (Анекс 14 - део II – Хелидроми, Чикашке конвенције) хелидроми за јавни ваздушни саобраћај (разврставају се у 4 категорије A, B, C, D). У зависно од категорије којој хелидром припада његова ПСС треба да поседује следеће карактеристике:
Класа | Дужина | Ширина |
---|---|---|
Обележавање ПСС намењена су оријентацији пилота или аеродромског особља при дневном или ноћном слетању и вожњи авиона или службених возила по земљи. Такође и маневарске површине по којима се крећу авиони после слетања или пре полетања односно по којима се крећу службена возила приликом рутинских контрола или интервенција имају своје хоризонталне и вертикалне ознаке. Сви делови маневраских површина - рулне стазе или платформе - имају своја алфанумерича обележја, која се налазе у картама аеродрома а чија су светла и друге ознаке постављене на прописаним локацијама.[4][5][6][7]
Обележавање ПСС служи као помоћ у завршној фази прилаза авиона при слетању дању и при доброј видљивости. Ознаке се састоје од линија, бројева и слова. Најчешће су беле боје, прописаног су облика и величине. Ознаке стазе налазе се на праговима полетно-слетних стаза у облику двоцифреног броја који представља смер стазе у степенима.
Обележавање ПСС за ноћне услове служи као помоћ у завршној фази прилаза ваздухоплова при слетању ноћу или у условима лошије видљивости дању.[8]
Положај и врста прилазних светала зависи од категорије аеродрома.
Светла на рубним стазама постављена су уздуж оба руба на удаљености најмање 60 m и беле су боје.
На праговима ПСС светла су постављена у попречном низу, означавају почетак стазе и зелене су боје. Видљива су једино из правца прилажења.
На крајевима ПСС свела су постављена у попречном низу, означавају крај стазе и црвене су боје. Видљива су једино из правца прилажења.
Ова светла обавезна су за категорије II и III. Простиру се по уздужној оси стазе.
Свела зоне додира постављена су у паралелним редовима симетрично са осом стазе и простиру се 900 m од њеног прага.
Медији везани за чланак Полетно-слетна стаза на Викимедијиној остави