Type a search term to find related articles by LIMS subject matter experts gathered from the most trusted and dynamic collaboration tools in the laboratory informatics industry.
Montserrat | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Montserrat | |||||||
| |||||||
Grunnlagt | 1632 | ||||||
Hovedstad | Plymouth1 | ||||||
Tidssone | UTC-4 | ||||||
Areal – Totalt – Vann | Rangert som nr. 227 102 km² 0 % | ||||||
Befolkning – Totalt | Rangert som nr. 228 5 440[1] (2023) | ||||||
Bef.tetthet | 53,33 innb./km² | ||||||
Styreform | Britisk oversjøisk territorium | ||||||
Guvernør | Adrian Davis | ||||||
Førsteminister | Donaldson Romeo | ||||||
Offisielt språk | Engelsk | ||||||
Avhengig av | Storbritannia | ||||||
Valuta | Østkaribisk dollar (XCD) | ||||||
Nasjonalsang | «Motherland» | ||||||
ISO 3166-kode | MS | ||||||
Toppnivådomene | .ms | ||||||
Landskode for telefon | +1664 | ||||||
1. Plymouth ble evakuert i 1997. Myndighetene har midlertidig flyttet til Carr's Bay/Little Bay. |
Montserrat er et britisk oversjøisk territorium i Karibia. FN regner Montserrat som et ikke-selvstyrt område.
Mesteparten av øya ligger i ruiner, og to tredjedeler av befolkningen flyktet etter et utbrudd av vulkanen Soufrière Hills 18. juli 1995. Hovedstaden Plymouth ble evakuert i 1997, og har siden vært avstengt. Vulkanen Soufrière Hills har vært aktiv siden 1995, og det siste utbruddet kom i februar 2010, da flytrafikk ble stengt og den vulkanske asken steg til 50 000 fot.[2]
Montserrat var befolket av arawak og kariber da øya ble oppdaget av Christofer Columbus på hans andre tur til den nye verden i 1493. Han ga øya navnet 'Isla de Santa María de Montserrat', oppkalt etter fjellet i Spania med samme navn.
Øya kom under britisk kontroll i 1632 da en gruppe irer kom dit fra naboøya St. Kitts, som de hadde flyktet fra på grunn av antikatolske holdninger.
I 1782, under den amerikanske revolusjonen, ble Montserrat okkupert av Frankrike. Øya kom tilbake under britisk kontroll som en følge av Versaillestraktaten. Fra 1871 til 1956 ble øya administrert som en del av Windward Islands Federation, og ble deretter en provins i Den vestindiske føderasjonen fra 1958 til 1962.
På grunn av øyas topografi ble Montserrat aldri noe sted for rike plantasjeeiere. Øya ble derfor raskt en bakevje. Innbyggerne valgte derfor heller å fortsette som britisk kronkoloni i 1966 enn å gå veien mot selvstendighet.
Orkanen Hugo raserte det meste av øya i 1989. Montserrats økonomi ble deretter satt kraftig tilbake på grunn av vulkanutbruddene som startet i 1995. Øya ble også samferdselsmessig isolert da både luft- og sjøhavnene måtte stenges. Gjenoppbyggingen kom imidlertid i gang i siste del av 1990-årene, og mange ble sysselsatt innen bygg og anlegg. I 1998 begynte en viss tilbakeflytting, men boligmangel har medført en sterk begrensing på hvor mange som har kunnet returnere. Myndighetene har midlertidig etablert seg i Brades, ved Carr's Bay/Little Bay-området på nordvestsiden av øya. Gjenoppbyggingen finansieres bl.a. ved økonomisk bistand fra Storbritannia.
Montserrat står på FNs liste over ikke-selvstyrte områder.[3]
FNs spesialkomité for avkolonisering overvåker implementeringen av Erklæringen om uavhengighet for koloniland og -folk og følger den politiske utviklingen i Montserrat. Storbritannia er som administrasjonsmakt forpliktet til å rapportere til avkoloniseringskomiteen. Storbritannia argumenterte i 2012 for at FNs spesialkomité for avkolonisering ikke lenger fylte noen relevant rolle for de britiske oversjøiske territoriene, som den britiske regjeringen viser til har indre selvstyre og burde vært fjernet fra listen over ikke-selvstyrte områder. Samtidig anerkjente Storbritannia territorienes rett til selv å bestemme sin framtid.[4]
Montserrats regjering har bedt om at området fjernes fra FNs avkoloniseringsliste.[5] Regjeringssjefene i de britiske oversjøiske territoriene ble i desember 2012 enig om en felleserklæring som ba avkoloniseringskomiteen stryke de territoriene som ønsket det av listen over ikke-selvstyrte områder.[6]
Generalsekretær Ban Ki-moon bekreftet i august 2013 FNs forpliktelse til arbeidet med å få slutt på kolonialisme og tok til orde for uavhengighet for de gjenværende ikke-selvstyrte områdene. Samtidig anerkjente han at folket i de ikke-selvstyrte områdene ikke nødvendigvis ønsker uavhengighet, men la vekt på at de må få et valg.[7] FN anser retten til selvstyre folket i et område som Montserrat har for å være oppfylt dersom folket fritt kan velge mellom tre alternativer: 1) bli en selvstendig stat, 2) bli en assosiert stat i tilknytning til en annen uavhengig stat, eller 3) bli helt integrert i en annen uavhengig stat.[8]
Vedvarende vulkansk aktivitet, som startet i juli 1995, har lagt en demper for denne lille og åpne økonomien. Flyplassen og havnen ble ødelagt av vulkanutbruddet i 1997, noe som ytterligere forverret den økonomiske og sosiale situasjonen. En ny flyplass har blitt bygd på nordsiden av øya og ble åpnet av prinsesse Anne i februar 2005, og det første kommersielle flyet landet 11. juli 2005.
Landbruket har store problemer på grunn av manglende dyrkbar jord, da mye nå ligger begravd under lava. Den økonomiske utviklingen avhenger mye av utviklingen i den vulkanske aktiviteten og hvor raskt myndighetene klarer å gjenoppbygge øya. Storbritannia er den viktigste bidragsyteren med over $122,8 millioner dollar årlig i støtte.
Halvparten av øya er forventet å være ubeboelig minst til 2015.
Økonomiske nøkkeltall | Verdi | % av BNP | År, kilde |
---|---|---|---|
BNP | 0,05 mrd US$ | 2006, UN Statistics | |
BNP (vekst) (Verdensbanken) | 1,1 % | 2006, UNDP Database | |
Industriproduksjon | 8,8 % | 2006, UN Statistics | |
Konsumpriser | 4,0 % | 2006, UN Statistics | |
Handelsbalanse | -0,03 mrd US$ | 2006, UN Statistics | |
Betalingsbalanse | -0,02 mrd US$ | 2005, UNDP Database | |
Utviklingshjelp | 0,06 mrd US$ | 2005, UNDP Database | |
BNP per innb | 7.813 US$ | 2005, UN Statistics |
Emblemet til Montserrat, som også finnes i flagget, kom til på bakgrunn av en konkurranse i 1907. Konkurransen ble vunnet av Mrs. Goodwin. Hun laget et emblem som portretterer Irland, som Erin, som omfavner kristendommen med sin irske harpe, for å signalisere øyens gamle, irske bånd.